Olen Mary Morgan. Tämä on minun ja Marthan tarina.
Kerron sen teille, koska se yllättää minut yhä.
Se alkoi viime vuoden huhtikuusta. En ollut vielä tavannut Marthaa.
-Täällä minä asun. -Voi, luoja!
Sain sen! Se on pienin koskaan ihmisen jalasta otettu tikku.
-Se sattui silti. -Olet ihan tyttömäinen.
Paitsi minä olen tyttö, enkä koskaan kilju noin.
-Se sattui oikeasti. -Varmasti. Tuokaa mikroskooppi.
No niin, täytyy mennä. Menen tänään kirjakerhoon.
Olette omillanne päivällisellä. Et sitten tilaa pizzaa.
Ei käy. Otatko ekstrapepperonia?
-Mikä kirja? -"Mustarastas laulaa" kertoo...
...ensimmäisestä maailmansodasta. Rankkoja juttuja.
Ben? Ben!
-Mitä? -Olet vartin myöhässä. Jäät junasta.
-Enhän jää. -Kylläpä jäät.
Enhän, koska olen nuori ja matkustan sinua nopeammin.
-Alat tulla vanhaksi. -Senkin viisastelija.
-Saisinko teetä ja kakkua? -Ei sinulla ole aikaa teelle.
Häivy, ennen kuin olet pulassa.
Okei. Teetkö minulle leivän, kun laitan kengät jalkaan?
-Anna Herra voimaa... -Äiti, missä kenkäni ovat?
Hei! Tule puhumaan äidillesi.
Ihan kohta. Viidakkokaupunki on kohta lopussa.
Jatkan Kuolemantähdelle myöhemmin.
Omapa on valintasi.
Saatan muuttua kuolemantähdeksi, jos et koskaan puhu minulle.
Nappaa se! Ei hän saa sinua kiinni. Anna mennä, Benji!
-Lujempaa! -Taklaa hänet, Robin.
George, nukkumaan. George?
Tehdään viisi nostoa. Jaksakaa vielä.
Pitäkää alaselkä maassa, napa selkärangassa.
Hän kirjoittaa kuin viisivuotias. Ihan täysi huijari.
90 prosenttia ajasta hän valmentaa kokeisiin-
-ja 10 prosenttia näyttää elokuvia opettamisen sijaan.
He muka oppivat Kreikan historiaa, mutta katsovat Titaanien taistelua.
Alice, ei se naurata. Jonkin täytyy muuttua.
Enpä tiedä. Yrittäisit ottaa maltillisesti Georgen kanssa.
Maltillisestiko? Juuri nyt hänet täytyy pelastaa.
Hän on ainoa poikani. Häntä täytyy hioa.
Niin, mutta kai hän on herkkä sen koulukiusaamisen takia.
Minkä kiusaamisen?
-Mikä kiusaaminen? -Georgea kiusataan...
...eikä hän halua puhua siitä. Minä kuulin siitä Alicelta jumpassa.
Soitan heti rehtorille ja korjaan asian.
-En ehkä voi odottaa. -Odota vain. Tehdään tämä kunnolla.
Mary? Neuvoisin toimimaan hitaasti.
-Nämä asiat ovat mutkikkaita. -Hyvä on.
Vallankumouksen ensimmäisissä taisteluissa...
Anteeksi häiriö. Haluaisimme puhua kanssasi.
Ensin puhun Felixille ja Matthew'lle, koska te kuulutte minulle, roistot.
-Voi, hitto. -Älä kiroa.
-Luulitko, että tuo muka auttaisi? -Kyllä luulin.
On vaikeaa saada kavereita ilman äidin vihollisiakin.
Anteeksi. Olin hölmö.
-Mennäänkö nyt? -Minä mietin.
Minä jätän sinut.
-Anteeksi, mitä? -Jätän sinut.
-Johtuuko se suhteestani Anitaan? -Onko teillä suhde?
Ehkä on, ehkä ei. Yritän arvata, miksi haluat lähteä.
Selvä. En jätä sinua pysyvästi.
Ajattelin kysyä, voinko ottaa Georgen koulusta.
Voisin ottaa hänet mukaan, opettaa häntä itse ja seikkailla.
Hän pärjäisi kanssani paremmin kuin nykyisten opettajiensa.
Miksemme lähde kesäksi niin kuin muutkin?
Siihen on kaksi kuukautta. Hän katoaa tietokoneeseensa.
Koulussa ei edes tiedetty kiusaamisesta.
On iso juttu ottaa hänet koulusta.
Niin, todella hauska juttu. Meidän pitäisi lähteä ulkomaille.
Alkaako tästä keskustelu isän kanssa vai oletko jo päättänyt?
Arvaa.
-Mitä nyt? -He sanoivat "kyllä".
-Heistä olin loistava. -Sanotaanko siinä oikeasti niin?
Ei, mutta vihjataan. Jokainen sana viittaa siihen.
"Kiitos hakemuksestanne, hyväksyimme sen."
-Mitä mieltä olet? -Hyvin tehty, kultaseni.
Olen todella ylpeä sinusta, senkin ääliö.
Menisitpä jonnekin järkevään kuten Ranskaan tai Belgiaan.
Ranska on liian pieni. Olen iso jo, tarvitsen ison mantereen.
Jalat pois sohvalta.
Vain kaksi tuntia Johannesburgista, miljoonia kilometrejä maailmasta.
Perheeni näyttää teille Afrikan halvemmalla kuin asuisitte kotona.
-Kolmiotamme ympäröi... -Mitä tuumit Etelä-Afrikasta?
Parhaat maisemat ja eläimet, mutta halpaa. Kivaa ja todellista.
-Olet tosissasi tämän suhteen. -Haluan olla poikkeuksellinen äiti.
Siksi minun täytyy tehdä jotain poikkeuksellista.
Tule mukaamme. Ole poikkeuksellinen isä.
-Onpa reilua. Minulla on 25 alaista. -Tiedän.
-Hei sitten. -Hauskaa päivää.
-Rakastan sinua. -Minäkin sinua.
-Ihan pohjalleko? -Siellä on kuulemma taivaallista.
Mitä työsi sitten on? Mitä sinä opetat?
Vähän kaikkea. Liikuntaa, lukemista, englantia...
-Opetatko englantia? -Totta helkkarissa.
Opettele itse puhumaan sitä kunnolla.
Älä ole tuollainen.
Onko siellä muita englantilaisia?
En tiedä, enkä välitä. Englantilaiset vihaavat muita kuin englantilaisia.
-Isä? -Mitä?
Ostaisitko minulle ison, tosi kalliin kameran?
-Otan sillä miljoonia kuvia siellä. -En osta.
Kiitos, mahtavaa.
Minulla on iso juttu kerrottavana. Oletko valmis?
-Saatteko toisen vauvan? -Emme.
Ei ole kyse siitä.
Hyvä. Ei kukaan halua kuvitella vanhempiaan...
Tiedän. Se on ällöttävää.
-Mitä sitten? -Hengitä syvään. Minulla on idea.
Päätin, että lähdemme matkalle puoleksi vuodeksi.
Otan vapaata suunnittelusta, sinä koulusta, ja lähdemme Afrikkaan.
Isä tulee mukaan kun pääsee, ja me koemme suuren seikkailun.
Ihan kuin sveitsiläiset Morganit. Mitä tuumit?
Jos te haluatte vauvan, se sopii minulle.
-Voinko kieltäytyä? -Et.
-Asutteko Johannesburgin alueella? -Kyllä. Saatamme tosin kierrellä.
Sitten malaria. Se hoidetaan paikan päällä, joten ei huolta.
-Selvä. Entä "tetanus ja kurkkumätä"? -Ne ovat hänellä ajan tasalla.
-Vielä "tuhkarokko, sikotauti". -Ajan tasalla.
Hienoa! Kiitos, tohtori. Kaikki valmista.
Tässä on lisää sukkia. Siellä on iltaisin kylmä.
En käytä sukkia Afrikassa.
Ei näillä kauniilla jaloilla. Oikeasti, äiti, mitä sinä...?
-Oletko valmis siihen? -Olen.
Kokemukseni mukaan äiti on yleensä oikeassa.
Niin kai.
-Sanokaa "muikku". -Muikku!
-Hienoa. -Kiirehdi, tai myöhästyt.
-Rakastan teitä. -Mene nyt, kulta. Olet rakas!
-Hei sitten! -Pitäkää huolta.
TERVETULOA MORGANIT
Rouva Morgan ja George. Olen Pumelele.
Pumelele? Hauska tutustua.
-Täällä on yllättävän viileää. -Talvi tulee, joten on kylmä.
Älkää huoliko. Koko päivän on kesä.
-Haluaisitteko kuulla musiikkia? -Kiitos.
Koulu alkaa nyt.
-Mikä tämä on? -Ensimmäinen tehtäväsi.
Kuvaa se, mikä miellyttää silmää.
Voitko laittaa iPodisi pois? Tämäkin kuuluu kouluusi.
-Ei voi olla totta. -Mitä? Chastity Brown on upea.
-Pidätkö kantrimusiikista? -Se on suosikkini.
-Dolly Partonia ja Tim McGraw'tako? -Ne ovat aika vanhanaikaisia.
Emmekö siis kuulekaan Ladysmith Black Mambazoa?
Ei minun autossani.
-Maista edes. -Maistoin jo.
-Hyvä on. Askel kerrallaan. -Olkaa hyvä.
-Patience, eikö niin? -Kyllä, rouva.
Olisiko teillä jotain amerikkalaisempaa ruokaa?
-Hän tekee tosi hyvää pizzaa. -Teettekö pizzaa Afrikassa?
-Voisitko tehdä kaksi sellaista? -Kaksi pizzaa. Selvä.
No niin. Tiedän, että hymy on liikaa vaadittu-
-mutta nyökkäys kelpaisi. Onko pizza hyvä juttu?
-Kiitos. -Herra O'Connell!
-Kumi, eikö? -Tervetuloa.
Olo on kuin pääministerillä. Tämä on mahtavaa.
Tervetuloa kotiimme Ben
No niin.
-Saanko tulla? -Mitä vikaa huoneessasi on?
Hyvä on. Vain tämän kerran.
-Pääsikö sinulta paukku? -Ehkä.
Ehkä tarkoittaa kyllä, etkä pyytänyt anteeksi.
Sinua täytyy rangaista.
-Lopeta. -Se haisee pahalta!
Ensimmäinen päivä.
Outoa. Olen laatinut tiukan opetussuunnitelman ja aikataulun.
Luulin ostaneeni paljon kirjoja-
-Afrikassa, mutta ne ovat hukassa. Löysin nämä sisältä.
-Ne ovat kyllä vuodelta 1973. -Voitaisiin myös katsoa netistä.
Tuo on loistava ajatus.
Mitä meillä on? Britti-imperiumi, joukko zuluja-
-äpärä nimeltä Rhodes, apartheid, eli rasismi pahimmillaan-
-ja uskomaton Nelson Mandela.
Hän käytti outoja paitoja.
Hän oli moraalisesti moitteeton...
-...mutta tyylitajultaan... -Surkea.
Se on surkea.
On viimeisen äänestyksen aika. Historian suurin afrikkalainen.
Nostakaa käsi, jos kannatatte Mandelaa, apartheidin hävittäjää.
Pelkästään Paulko? Hyvä on.
Entä kuka kannattaa Didier Drogbaa-
-pahaluontoista lyöjää Kiinan ja Norsunluurannikon joukkueista?
-Mandela on suurin afrikkalainen. -Ei!
-Kyllä on! Malttakaa nyt. -Didier Drogba!
-Didier Drogba! Didier Drogba! -Nelson Mandela, eikö?
-Viisi. -Viisi.
-Kuusi. Seitsemän. -Kuusi. Seitsemän.
-Kahdeksan. Yhdeksän. -Kahdeksan. Yhdeksän.
-Kymmenen. -Kymmenen.
Varhain eräänä aamuna, kun olin ikäisesi-
-isäni herätti minut ja sanoi: "Lähdemme ajelulle."
Kymmenen tuntia myöhemmin kylässä hän sanoo: "Tänään tulet mieheksi."
Menimme lehmien aitaukseen.
Minut leikattiin alapäästä.
Yltä päältä savessa ja huopaan käärittynä vietin majassa kuukauden.
Jätin lapsuuden taakseni-
-kun isä tuli hakemaan minut.
Sittemmin olen huomannut, että aikuistuminen kestää eliniän.
Anna mennä! Harhauta ne!
Mahtavaa! Ohita ne!
Pitäkää katse pallossa!
-Hän sai pallon! Tulkaa ottamaan se! -Ei, Ben!
-Tämä ei ole reilua! -Ei, ei!
Aiotteko ottaa sen? Tasapeli!
Ei voi olla. Apua, Micaela!
Jos huijaa, siitä rangaistaan!
Huomenna on suuri päivä.
-Miksi se on suuri? -Koska se kestää aamusta iltaan.
Hei, herra Ben.
-Aiotko sinä ja Micaela putla-putla? -Sinä joudut vaikeuksiin.
-Mikä on Afrikan vaarallisin eläin? -Varmasti leijona.
-Eipäs. Virtahepo! -Aivan, se on virtahepo.
-Entä ihmiset? Kai ne ovat listalla? -Okei, ihminen on ykkönen.
Toisena on virtahepo. Kolmantena mustamamba.
Mennään etsimään käärme!
-Juostaan vielä! -Missä se on?
-Päivällisaika. -Tehdäänkö tämä loppuun?
-Pyysitkö juuri jatkoa oppitunnille? -Ehkä.
Jee!
-Minne me menemme, äiti? -Menemme tuonne opintomatkalle.
Luokkahuone ei riitä. Kokonainen manner sopii!
Tänään lähdemme kohti tuntematonta seuranamme peloton oppaamme...
-...sekä ennen pitkää... -Maa Länsi-Zimbabwessa.
-Valehtelet. Eihän tuolla ole mitään. -Oletko varma? Katso kunnolla.
-Vau. -Vau.
Ovatpa ne pitkiä.
-Pidä huoli äidistäsi. Varokaa haita! -Selvä. Sinua tulee ikävä!
-Niin, rouva Morgan! -Mitä, Kumi?
-Mosambikissa ei puhuta englantia. -Hienoa.
-Aurinko tuntuu hyvältä, eikö? -Kyllä.
Lasi-ikkunat ovatkin vanhanaikaisia.
Itse asiassa saamme lisälaskun-
-koska meillä on ikkunoiden vuoksi lisätuuletus.
Taivas.
-Tässä piiraanne, señora. -Isä saisi täällä sätkyn.
-Hän syö vain pizzaa ja pastaa. -Totta.
-Taisin nähdä rotan. -Taisin syödä rotan.
Hengasitko sinä näin vanhempiesi kanssa?
Äidin kanssa paljon, isän en koskaan. Kun olimme lomalla, isä oli töissä.
Hallituksen kihot eivät lomaile.
En muista nähneeni häntä rannalla tai sortseissa, saati hengaamassa.
Pidän hänestä. Hän lähettää rahaa jouluisin.
Alan ehkä pitää hyttysverkoista.
Niistä voisi tulla muotivillitys. Tienaisin omaisuuden.
-Maali! -Selvästi maali.
Hyvin pelattu, herra Beckham!
-Onnistuin! -Se oli mahtavaa. Hienosti tehty.
-Hymyile nyt vähän. -Ei enää kuvia.
-Pääset vielä kokemaan tuon. -Ällöä.
Sanot niin nyt, mutta rakkaus on aika ihanaa. Pitäisit siitä.
Anteeksi.
Kiitos.
-En taida syödä. On huono olo. -Niinkö?
-Millä tavalla huono? -Ihan vain huono.
Ei lapsi voi syödä riisiä ja kalaa loputtomiin.
-Olikohan kala myrkytettyä? -Oliko se edes kalaa?
-Onni, että selvisimme elossa. -Niinpä.
Sinut täytyy saada lääkäriin.
-Mikä on vointisi, kulta? -Huonompi.
Viemme sinut sairaalaan, ja he hoitavat sinut kuntoon.
Sitten vien sinut kotiin ja kaikki hemmottelevat sinua.
-Pysäytä auto, oksettaa. -Ole kiltti ja pysäytä.
George, kultaseni?
George?
-Kauanko vielä? -Olemme pian perillä.
-Kauanko? -Kymmenen minuuttia. Ihan kohta.
Tarvitsen lääkärin! Olkaa kiltti.
-Kauanko hän on ollut tällainen? -Ehkä kolme päivää...
-Luulin sitä flunssaksi. -Ei se ole. Tulkaa.
Pojalla on aika varmasti malaria. Hän on hyvin sairas.
-Selviääkö hän kuitenkin? -Tarvitsemme apua.
Antakaa hänelle happea. Pyydän, pysykää ulkopuolella.
Antakaa diatsepaamia.
Ei menetetä häntä. Pulssi, hengitys. Kiirettä.
Avatkaa hengitystiet. Imua.
Pyyhi se. Pidelkää häntä, niin laitan tämän.
Tippa paikoilleen. Pitäkää hänet aloillaan.
Mitä tapahtui?
-Tarkistakaa pulssi. -Sitä ei ole.
Voi, luoja!
Hän ei hengitä. Aloitetaan paineluelvytys.
Yksi, kaksi, kolme, neljä, viisi, kuusi, seitsemän, kahdeksan...
Kaksi henkäystä.
Yksi, kaksi, kolme, neljä, viisi...
Ei vieläkään pulssia.
Tule tänne.
-Hei, kulta. -Peter?
Näen, että jotkut itkevät. Voitko pyytää heitä lopettamaan?
Jos minäkään en itke, he voisivat hillitä itsensä kohteliaisuudesta.
En voi tehdä sitä, kultaseni. En aio tehdä sitä.
Hyvä on.
-Isäsi on täällä. -Kokoonnumme synkällä hetkellä...
...ojentamaan George Anthony Morganin Jumalan kaikkivoipiin käsiin.
Osaan lentää
Mutta haluan hänen siipensä
Voin loistaa pimeydessäkin
Mutta kaipaan hänen valoaan
Nautin hänen lauluistaan
Enkelini Gabriel
Voin rakastaa
Mutta tarvitsen hänen sydäntään
Kulta, isäsi on täällä. Hän taitaa olla lähdössä.
En halua nähdä häntä.
Et ole puhunut hänelle koko päivänä. Voisit edes hyvästellä.
Isä.
Unohdin, miten kaunista täällä on.
Olet käynyt vain kahdesti.
Jos isä ei olisi jättänyt meitä, en olisi vienyt Georgea.
-Mary. -Totta se on.
En sano sitä toiste, enkä koskaan hänelle.
Yritin todistaa Georgelle, että olen aina hänen rinnallaan-
-koska isä laittoi työnsä perheen edelle. Aina.
Ilman sitä George olisi yhä elossa.
En voi istua tämän pöydän ääressä.
Missä George on?
Minä pärjään. Älä huoli.
-Oletko valmis? -En voi lähteä ulos.
Jossain vaiheessa täytyy lähteä. Tehdään se tänään.
Siinä tungoksessa meitä ei huomata.
-Mistä minä puhuisin? -Puhu tyhjänpäiväisiä kuten muut.
He puhuvat pienistä asioista.
Se tekee ihmisseurasta siedettävää. Siedettävä on tavoitteemme nyt.
Olet oikeassa. Minun pitää mennä ulos. Muttei juhlimaan.
Selvä. Minne haluat mennä?
Takaisin.
Kiitos. Ensimmäinen päivä täällä. En tiennyt, mitä tilata.
-Ei sitä voi valita. -No sittenhän se on hyvä niin.
Ei välttämättä.
Et näytä muilta asiakkailta.
Ei, en. Jos saan sanoa, niin et näytä sinäkään.
Kaipa se on totta.
Poikani tuli tänne.
Hän lähetti paljon kuvia, mutta halusin nähdä itse. Entä sinä?
Tulin tänne poikani kanssa.
Emme vain olleet kovin onnekkaita.
Sitten meillä on jotain yhteistä.
-Kuinka vanha poikasi oli? -Hän oli 24-vuotias.
Jotenkin luulin, että he ovat nuorempia. Olinpa hölmö.
Niin Benkin luuli. Antoi lääkkeensä koululaisilleen.
Hän oli hyväkuntoinen. Ajatteli, ettei tarvitse niitä.
-Olen niin pahoillani. -Niin.
-Minäkin olen niin pahoillani.
-Olipa hän komea! -Kiitos.
-Yllättävää, että hän tuli minusta. -Eihän.
Mitä hän teki täällä? Vapaaehtoistyötä, opettamista?
Vähän molempia oikeastaan.
Hän oli yliopistossa, mutta hölmö vietti aikansa-
-rugbyn ja tyttöjen parissa.
Hän ei saanut lainkaan arvosanoja, joten hän hyödynsi huonon ammattinsa-
-ja lähti opettamaan Afrikkaan. Se olisi kuulemma kiehtovaa.
Hän rakastui hommaan täysin.
Sitten hän teki suuren virheensä.
-Onko se helpompaa sinulle? -Mikä?
-Että hän teki virheen, etkä sinä? -Ei.
-Syytätkö sinä itseäsi? -Syytän itseäni täysin.
Se oli täysin syytäni.
Mitä aiot tehdä, Mary?
En tiedä. Entä sinä?
Huomenna menen Benin työpaikalle. Haluan nähdä sen itse.
-Saanko tulla mukaan? -Tietysti saat.
He ovat varmasti innoissaan. Olet minua nätimpi.
Herää varhain. Bussi lähtee seitsemältä.
Hitot bussista. Minulla on auto.
Hienoa! Se on mukavampaa.
-Micaela. -Niin.
-Hänen kameransa. -Niin.
Hän antoi sen, kun sairastui.
-Sinun pitäisi ottaa se. -Ei, ei.
-Kun teet näin, voit katsoa kuvat. -Niinkö?
Sehän on kiva pikku kamera.
Hän oli onnekas, kun olit täällä.
Kiitos. Ja kiitos hänestä.
Niin, hyvä tekele.
Hänessä riitti työtä vuosien mittaan.
-Täälläkö on verkot, muttei muualla? -Niin.
Jonain päivänä niitä on kaikkialla, mutta nyt tämä on tärkein paikka.
Mikä heitä vaivaa?
Jose kaatui, ja Manuelilla on ripuli.
Kuten pojillanne, Paulilla on malaria.
-Selviääkö hän? -Toivottavasti.
Olen antanut sen hoidon, mitä meillä on antaa.
-Halusin vain... -Niin.
-Menen ihan kohta nukkumaan. -Niin.
Anteeksi, Micaela.
Miltä hän vaikuttaa?
Huonommalta. Hänet pitää viedä lääkäriin.
-Kauanko sinne menee? -Kaksi tuntia bussilla.
Kaksi tuntiako? Jessus.
Minun täytyy käydä ulkona.
Me jäämme tarkkailemaan häntä.
-Pumelele on aika komea. -Niin on.
-Hän on hyvä koripalloilija. -Niinkö?
Hän pelasi paljon Georgen kanssa.
-Onko miehesi komea? -Kyllä. On hän aika söpö. Entä sinun?
Minunko? En tiedä.
-En ole ajatellut asiaa. -Täytyy olla, valitsithan hänet.
Hän oli hyvin kohtelias.
-Täällä on paljon väkeä. -Niin, malarian vuoksi.
-Onko kaikilla potilailla malaria? -Ei. Useimmilla kyllä.
Micaela, ethän nolostu, jos tämä on noloa-
-mutta minun täytyy olla hyödyksi. Minulla ei ole työpaikkaa.
Olisiko minusta apua orpokodissanne?
Todellako? Tietysti olisi. Siellä on helppoa olla hyödyksi.
Osaan laittaa ruokaa. Etenkin viktoriankakkua.
-Se on hyvä alku. Entä jalkapallo? -Olen hyvä pelaaja. Vähän hyökkäävä.
Ei omena kauas puusta putoa.
-Entä Mary? Mitä sinä aiot? -Minun täytyy mennä kotiin.
Tietysti täytyy, kultaseni.
-Eikö ollut onni, että tapasimme? -Eikö vain.
-Haloo? -Mary, kultaseni. Martha täällä.
Hei, miten voit? Etkö saanut nukuttua?
Mitä? Nukuttua aamupäivälläkö?
Voi, ei! Anteeksi, unohdin aikaeron. Soitan myöhemmin uudestaan.
Ei tarvitse, olin hereillä.
-Miten siellä menee? -Ei hullummin.
Ehkä voinkin olla hyödyksi täällä.
Muffinssini menestyivät hyvin.
Tiedätkö mitä? Herätin Peterin. Käykö, jos puhutaan huomenna?
Se käy. Anteeksi. Hei vaan.
Kuka hitto soitti neljältä aamulla?
Se oli Martha. Hän on yksin ja halusi puhua.
-Martha. -Anteeksi.
Miehenä hän olettaa, etten välitä autoista.
-Tiedän tunteen. -Meillä kävi samoin kakkosautollakin.
Tämä on kakkosautomme. Minähän sillä ajan-
-mutta ei, hän sen ostaa. Hän päättää merkin.
Lopulta hän valitsi Mercedeksen.
Sanoin, etten halua sitä, vaan Lexuksen. Ihan oikeasti.
-Minä taidan lähteä. -Miksi?
Rehellisesti en ole valmis tällaiseen normaaliuteen.
Näin kamalia asioita. On vaikeaa-
-välittää jostain isosta autosta, joka on vain uusi iso auto.
Mary? Älä rupea sekoilemaan.
Minusta tuntuu, että te olette seonneet.
Täällä joko vauhkoamme tai raivoamme aina asioista, joilla ei ole väliä.
Seisoin huoneessa, jossa lapset saivat kuolla hyttysenpistoihin-
-ja itkin yöt hukattua elämääni.
Paitsi etten anna itseni itkeä, koska hukkasin poikani elämän.
Heitin juuri poikani elämän hukkaan.
-Ehkä pitäisi myydä talomme. -Myydä talommeko?
Se tuntuu niin suurelta.
Täällä on niin paljon muistoja. Rankkoja sellaisia.
Muruseni, teit tästä talosta kauniin. Se kuvastaa meitä.
Voisimme ostaa pienemmän ja halvemman.
Verkkoja, lääkkeitä, hoitajien ja lääkärien palkkoja.
-Kai sinä vitsailet? -En.
Ehkä Georgen kohtalo oli hänelle harvinainen-
-mutta hän on vain yksi miljoonasta, jotka kuolevat malariaan.
Kulta, tämä on hullua.
Anna meidän korjata oma elämämme, ennen kuin korjaat muiden.
-Ole kiltti. Rakastan sinua. -Niin minäkin sinua.
-Voinko auttaa? -Soitin tänne, mutten saanut aikaa.
Ajoin tästä ohi, joten kokeilin, olisiko senaattorilla hetki...
Pahoittelen, mutta ei ole.
En vie paljoa aikaa. Haluan vain neuvoja kansalaisena-
-joka ajoi juuri kolme tuntia kauheassa ruuhkassa.
Niinkö? Ei silti onnistu.
-Minä odotan kaiken varalta. -Hyvä on.
Hei, senaattori! Anteeksi.
-Olen Mary Morgan. Onko hetki aikaa? -Ikävä kyllä ei ole.
-Mikset varaisi aikaa sihteeriltäni? -Haluaisin puhua malariasta.
Malariastako? Se on iso aihe.
Olen enemmän hyödyksi koulullamme.
-Mitä voin mielestänne tehdä asialle? -En tiedä tarkkaan.
Tiedän, että se on ehkäistävissä ja tappaa 500 000 ihmistä vuosittain.
-Paljonko maamme käyttää siihen nyt? -En tiedä tarkkaan.
Vähemmän vai enemmän kuin ennen? Mitä kautta se menee?
En tiedä. Malaria tappoi poikani.
Olen siitä pahoillani.
Voin auttaa sinua saamaan korvauksia...
En halua korvauksia. Ei hyttystä voi haastaa.
Yritän vain selvittää, voinko tehdä jotain muuta.
Niin tietysti. Minun on pakko mennä, mutta oli hyvä tavata.
-Niin. -Onnea, ja toivottavasti tapaamme.
Niin, senaattori. Koulummekin on ihan surkea.
No niin, aloitetaan.
Ulkopuolelta!
Näettekö tämän? Muutamme kangaspalat-
-tällaisiksi laukuiksi, jotka myymme torilla rahasta.
-Taittakaa se kaksinkerroin. -Martha!
-Sinulle on vieras. -Oho, vieras tulee vierailulle.
Taittakaa se kaksinkerroin.
Hei, kultaseni.
-Mitä sinä täällä teet? -Olen täynnä yllätyksiä.
Etkä ole.
Vain kaksi lasta on kuollut aikanani.
-Mihin he kuolivat? -Malariaan.
-Milloin palaat kotiin? -Missä koti sitten on?
-Siellä, missä asumme. -En voi asua enää siinä talossa.
Mutta asut täällä, missä Ben oli. Hän olisi lähtenyt kotoa kuitenkin...
-...ja olisimme siellä kaksin. -Tiedän. Olen miettinyt sitäkin.
Olisimme varmasti pärjänneet-
-mutta olisin elänyt toivossa, puheluiden, joulujen-
-ja vauvakuvien voimalla.
Olen pahoillani, Charles.
Arvioin tilanteen väärin.
Laitoin kaikki yhden kortin varaan.
-Olen tehnyt liikaa. -Enkä minä tarpeeksi.
Me annoimme asioiden olla.
Niin, hukkasin sinut.
Ja sen ihanan, äänekkään pojan.
Mikä valtava virhearvio.
-Hei. -Olen yrittänyt soittaa tuntikausia.
Anteeksi, puhelimeni sammui.
-Missä sinä olit? -Kävin Washingtonissa.
Kävin puhumassa senaattorillemme malariasta.
-Miten se mahtoi mennä? -Tosi huonosti.
Hänellä ei ollut aikaa puhua, ja hän kyseli paljon politiikasta-
-enkä osannut vastata. Ensi kerralla valmistaudun.
-Onko tulossa ensi kerta? -Ehkä. En minä tiedä.
Ainoa ihminen, joka ymmärtää hallituksen politiikkaa on isäsi.
-Se työ ei tehnyt hyvää perheellesi. -Tuo ei ole reilua.
Nyt etsin jonkun, joka tietää asiasta ja kirjoitan hänelle.
-Kirjoitat hänelle mitä? -En tiedä.
"Poikani kuoli. Heidän poikansa kuolevat. Auta."
Rakas Mary. Kaipaan sinua Mosambikissa. Martha.
Tiedän.
Ehkä olen kaiken muun lisäksi kateellinen.
Sait viimeiset viisi viikkoa.
-Hei, Martha. Mitä kuuluu? -Ei kai siellä ole taas yö?
Kyllä on, mutta olin hereillä. Aloitan kampanjan.
Aion kirjoittaa kaikille mahdollisille-
-jotka liittyvät mitenkään Yhdysvaltain malariarahoitukseen-
-tai ulkoministeriöön. Kirjoitan presidentillekin.
Presidentillekö? Sinulla pitää kiirettä!
Et ikinä arvaa, kuka kävi kylässä.
-Kuka? -Charles.
Olin kuin puulla päähän lyöty. Hän ei lähde kotoa kuin töihin.
Lapset tekivät häneen todella suuren vaikutuksen.
"Kerron huolenne senaattorille."
"Malaria on vakava asia. Arvostamme panostanne."
"Välitän viestinne presidentille."
Martha, kauanko ajattelit vielä viipyä seurassamme?
-Kaipaat varmasti kotia. -Niinhän sitä luulisi.
Mitä minä siellä tekisin? Kuka minä olisin?
Sitä vain, että sain kirjeen. Benille on löydetty korvaaja.
-Jee! -Mitä?
Sain kirjeen ulkoministeriöstä. Joku McDonald kirjoittaa:
"Hyvä rouva Morgan, kiitos kirjeestä. Ulkoministeriö on sitoutunut"-
-"taisteluun malariaa vastaan ympäri maailmaa."
"Jos haluatte kuulla lisää"-
-"senaatin määrärahakomitea kokoontuu lokakuun 7. päivä."
Ehkä minun pitäisi mennä.
Mitä?
Et voi mennä. Se on ajanhukkaa.
Jos pääsetkin sisään, joudut katsoa sivusta etkä voi sanoa-
-tai tehdä mitään asialle. Muserrut, kun tajuat sen.
Voisin oppia jotain tai tavata jonkun.
Alan vasta nyt saada vastauksia.
Jos tavoitan oikeat ihmiset vaikka kirjoittamalla-
-voin ehkä pelastaa yhden hengen. Se riittäisi minulle.
Pelasta elämä, menetä avioliitto.
Sitäkö sinä olet miettinyt?
Kun olen kirjoittanut kirjeitäni-
-ja yrittänyt tehdä kaikkeni, sitäkö olet pohtinut?
Minunkin täytyy taistella, kulta. Sinä taistelet koko ajan.
Muistatko, kun ennen lähtöäsi sanoit, että jätät minut?
-Minä vain vitsailin. -Vitsistä tuli totta.
-Tuo on anteeksiantamaton uhkaus. -Ehkä on liikaa anteeksiannettavaa.
Hyvä on.
Olet oikeassa. En ole poliitikko.
En tule muuttamaan maailmaa.
Olen pelkkä äiti. Tai oikeasti en ole enää sitäkään.
Haluan näyttää jotain.
Hei, miten menee?
-Lähdettekö retkelle? -Siitä tulee villiä.
-Ai tyttöjä ja rumpuja, vai? -Olemme kuin haaksirikossa.
En saa ottaa konetta, koska sähköä ei ole.
-Selviätkö sinä? -Tapan ja syön krokotiileja.
Krokotiilejako? Taidat vähän liioitella.
-Ehkä ötököitä. -Syömme ötököitä.
-Hei, kulta! -Täytyy mennä. Mitä sinne kuuluu?
Teen paljon töitä ja katson paljon huonoja tv-ohjelmia.
-On ikävä. Olisit avuksi metsällä. -Oletko onnellinen?
Ja nälkäinen. Äiti, isä lähettää ruokakoneen.
Haluan kertoa salaisuuden. Äiti ei saa kuulla.
-No? -Tule lähemmäs. Vielä.
Tule nyt lähemmäs. Vielä lähemmäs.
Oikeasti, lähemmäs.
-Rakastan sinua. -Huijasit minua.
-Hei, Mary. -Tämä on uskomatonta.
-Mitä? -Tämä on oikea aika päivästä.
Tiedän. Kello on puoli kaksitoista.
-Yölläkö? -Aamulla.
-Ei voi olla. -On se.
Missä sinä olet?
-Pihalla. -Minun pihallaniko?
Mitä sinä täällä teet?
-Hei! -Minun piti lähteä.
Pitäisi mennä kotiin. Ajattelin mennä pitempää reittiä.
Nähdä sinut ensin ja tukea taistelussasi. Käykö se?
Kyllä, kiitos. Tule sisään.
Tämä on kotini. Tyylikäs, eikö? Tässä on Peter. Peter, hän on Martha.
Ihana tavata, Peter.
Ei yhtä komea kuin sanoin, mutta ei hullumpi.
-Haen sinulle teetä. -Minä voin hakea.
Britit inhoavat jääteetä.
-Nykyään pidän kyllä rooiboksesta. -Ollaanpa sitä hienoja.
Kuule, kulta. Toivottavasti et olettanut liikoja.
Tämä kampanjajuttu ei taida johtaa mihinkään.
-Se on osa surun hulluutta. -En usko tuohon.
Peterin mielestä särjen sydämemme-
-yhä uudestaan joka päivä.
Hänen täytyy sitten olla oikeassa.
-Miksi sitten lähdit sieltä? -Se meni vaikeaksi.
Benin korvaaja saapui. Mukava saksalainen poika.
Tuntui, että työni siellä oli tehty.
-Miltä tuntui lähteä pois? -Ihan hyvältä.
Söin ihanan illallisen-
-ja lapset antoivat minulle sellaisen kollaasin.
-Rakastamme sua, Martha -Voi, kyllä vain
Siinä oli ihana kuva Benistä, ja kaikki piirsivät itsensä siihen.
Siinä luki: "Olemme kaikki sinun lapsiasi."
-Onpa suloista. -Kaikki minun lapsiani.
Ongelmana on...
...etten ole valmis jättämään äitiyttä.
Mitä äiti ilman lasta voi tehdä?
-Yritetään tätä kuitenkin. -Millainen hän on?
Vanhanaikainen, kykenemätön keskustelemaan ja tunnevammainen.
Hän laittoi työn perheen edelle, eikä silti koskaan menestynyt.
Hienoa. Hän on minun tyyppiäni.
-Mary. -Hän on Martha.
Mitä Peter tuumii politikoinnista?
Hänestä olen tyhmä ja hullu ja pilaan elämämme.
-Entä sinä, Martha? -Voi, herttinen.
Minusta Mary on aivan hurmaava-
-ja pystyy kaikkeen, mitä yrittää. Tuen häntä sataprosenttisesti.
Tuskin yllätytte, jos olen samaa mieltä Peterin kanssa.
Hallituksen suunnan muuttaminen on hyvin vaikeaa.
Tulette turhautumaan ja lannistumaan-
-ja rehellisesti teidän olisi hyvä jäädä kotiin.
Tiedän sen, isä. Toivoin, että auttaisit minua vaikuttamaan.
En pyydä, että olet samaa mieltä. Pyydän vain palvelusta.
Pelkään, ettei se ole palvelus. Sinä selvästi kärsit.
Ja nyt sinä sen huomaat.
-Pakko sanoa, että aihe kiinnostaa. -Kiinnostaako?
Olen perehtynyt siihen.
Tiesittekö, että jos laskee jokaisen-
-terrori-iskussa kuolleen 20 vuoden ajalta-
-ja lisää siihen Lähi-idän kaatuneet vuodesta 1967 asti-
-sekä kaikki amerikkalaiset ruumiit Vietnamin ja Korean sodissa-
-ja kaikissa sodissamme siitä asti-
-kuten Irakissa ja Afganistanissa...
Jos ne laskee yhteen ja luvun kertoo kahdella-
-niin monta lasta kuolee malariaan joka vuosi.
-Aiotko siis auttaa minua? -Kyllä aion.
Hyvä on.
-Määrärahakomitea kokoontuu... -Seitsemäs lokakuuta. Tiedän.
Siellä he päättävät rahoistaan. Haluaisitko puhua siellä?
Toivoin pääseväni paikalle. Tietysti, jos voin puhuakin...
Se on mahdollista, jos käytän kaikki vastapalvelukseni.
Sinun täytyy tehdä kovasti töitä ja tietää tarkkaan, mitä sanoa.
Ehkä on korkea aika, että työskentelen sinun eteesi-
-enkä heidän.
93 prosenttia malariakuolemista on Afrikassa.
247 miljoonaa...
Tässä on vähän muistiinpanoja. Jos ne yhdistää-
-ja niitä tiivistää... Enhän puhu liian nopeasti?
Lausunto kongressille
Sano minun sanoneen, sinä pärjäät siellä loistavasti.
Jos hyydyn, jatkatko sinä?
Vitsailet. Ei minusta tule pihaustakaan.
-Minä aivan halkean ylpeydestä. -Voi, ei. Älä halkea.
Sisustaminen maksoi omaisuuden.
Puhu kuuluvasti, katso silmiin ja pysy käsikirjoituksessa.
Olemme kuulleet asiantuntijoita Malaria No Morelta-
-UNICEFilta ja US Aidilta.
Nyt kuulemme rouva Mary Morgania South Hallista Virginiasta.
-Olkaa hyvä, rouva Morgan. -Kiitos.
En halua viedä liikaa aikaanne.
Alkuun sanon kaksi tärkeintä asiaa. Ensinnäkin onnitteluni.
Kiitos. Meistä Yhdysvallat on johtoasemassa malarian suhteen.
Maamme käyttää silti enemmän rahaa kaljuuden parantamiseen.
Toinen asiani ja puheenvuoroni tarkoitus on pyytää lisää.
Olkaa kilttejä. Nyt heti.
Tietysti. Ihanteellisessa maailmassa voisimme käyttää malariaan paljonkin.
Ystäväni tapasi sanoa politiikkaa piirakan jakamiseksi.
Komiteamme tutkii vakavasti alan asiantuntijoiden kanssa-
-kuinka voimme kasvattaa viipalettamme-
-tai olosuhteiden vaatiessa pitääkö osuutta pienentää.
Anteeksi, mutta enkö ole alan asiantuntija?
Rouva Morgan, tiedämme henkilökohtaisen osallisuutenne-
-ja ihailemme rohkeuttanne tulla tänne.
Koska en ole asiantuntija, keskityn henkilökohtaiseen puoleen.
Kerron, millaista on malarian henkilökohtainen osallisuus.
Kaipaan poikaani joka sekunti ja joka päivä.
Kaipaan häntä jokaisessa ruokahetkessä-
-ja jokaisessa tutussa esineessä. Elokuvassa "Paluu tulevaisuuteen"-
-se McFlyn äpärä saa mennä ajassa taaksepäin.
Yritän sanoa, että se, mitä tunnen-
-on se, mitä jokainen malariaan kuolleen lapsen isä ja äiti tuntee.
Se ei ole mikään viipale piirakkaa.
Vastuullani oli yksi lapsi ja epäonnistuin.
Te voitte kantaa vastuun miljoonista. Älkää te epäonnistuko.
Olin valmistellut jotain. Pieni hetki, pyydän.
-Olen Martha O'Connell. -Niin?
Olen Maryn tuuraaja.
-Voinko näyttää pari valokuvaa? -Jos rouva Morgan haluaa.
-Kyllä, toki. -Kiitos.
Minne laitan...?
Tässä on poikani Ben. Malaria.
Tässä on Maryn poika George. Maryn lapsi.
Nämä ovat osa lapsista-
-jotka tapasin Mosambikissa, missä poikamme kuolivat.
Hän on Sebastian. Melkoinen vitsailija.
Hän on Anecia. Hän halusi opettajaksi.
Daniel tässä soitti klarinettia.
Kaikki heistä, kaikki nämä pojat-
-ja kaikki tyttäret ovat nyt kuolleita.
Varaammeko uuden ajan vuoden päästä ja tulemme takaisin-
-mukanamme puoli miljoonaa kuvaa lisää?
-Anteeksi. -Miksi? Olit mielestämme loistava.
Ei kun anteeksi, että vein Georgen mukanani.
En koskaan pyytänyt anteeksi.
Olen pahoillani, ettet ollut koulussa etkä rannalla-
-ja olen kiitollinen, ettet ollut sairaalassa pitelemässä häntä.
Mutta olen pahoillani, etten ole pyytänyt anteeksi.
-Ei se mitään. Kaikki on hyvin. -Niinkö?
Senaatin jäsenet liikuttuivat selvästi-
-paikallisen Mary Morganin anomuksesta määrärahakomitealle-
-yhdessä toisen äidin, Martha O'Connellin kanssa.
Naiset pyysivät maan perheitä mukaan keräämään rahaa malarian hoitoon.
Kymmenellä dollarilla saa verkon, joka pelastaa henkiä kahvin hinnalla.
He ovat yhtä tärkeitä kuin lapsemme.
En tiedä siitä, mutta se on oikein ja totta.
Puoli vuotta myöhemmin
Siinä he tulevat.
Kaikille riittää.
-Nuorena pidin paljon hittilistoista. -Niinkö?
Siitä asti olen rakastanut listoja. Koulussakin-
-minulla oli lista ystävistä.
Kun David Wallaby suuteli minua-
-hän oli ykkösenä 11 viikkoa. Sitten hän suuteli ystävääni-
-ja laski suoraan sijalle 37. Teen sitä yhä.
-Listataanko kolme parasta? -Tehdään niin.
Kolmantena on se päivä, kun Ben syntyi.
Se sattui pirusti, mutta se oli ihana päivä.
Georgien synnytys kesti 27 tuntia. Se oli enemmän kuin päivä-
-mutta se on hyvä kolmonen.
Toiseksi paras asia.
Hienoa!
Tämä päivä. Ensimmäistä kertaa vuoteen olen onnellinen, että elän.
Entä ykkönen, paras asia ikinä?
Joka ikinen hetki, kun George eli.
Ja joka ikinen hetki, kun Ben eli.
Malariakuolemat voidaan lopettaa elinaikanamme.
Suomennos: Jenni Rajala www.O P E N S U B T I T L E S.org www.sdimedia.com